Pokusila jsem se předávkovat prášky (příběh čtenářky)
Všechno to začalo minulé prázdniny. Dva týdny před jejich začátkem jsem se pohádala s kamarádkou, která pro mě byla dost důležitá. Když jsme se ještě bavily, nechtěla, abych si na prázdniny plánovala jakékoliv akce nebo tábory. Chtěla, abych léto trávila s ní. Takže jsem pak celé prázdniny byla sama doma. A tím to všechno začalo. Pocity samoty, prázdnoty a bezmoci. Jediný způsob, kterým se v té době daly zastavit, bylo sebepoškozování.
![](/article-docs/543/img/hands-g949fe8589_1920-e1667466796256.jpg)
Pak začal nový školní rok, ale já jsem si svoje problémy nesla s sebou. A začaly se k tomu přibalovat další. V březnu to dospělo do bodu, kdy jsem nevydržela jediný den bez řezání. Nemohla jsem spát kvůli příšernému stresu z přijímaček na střední školu. Denně jsem spala maximálně čtyři hodiny, do toho jsem musela chodit na spoustu kroužků, učit se na přijímačky i do školy, protože jsem chtěla dokončit základní školu s vyznamenáním. Doteď pořádně nechápu, jak jsem mohla zvládat žít.
Měla jsem pocit, že po přijímačkách se všechno zlepší a polovina mých problémů se vyřeší. Nevyřešila – i dva týdny po přijímačkách jsem stále nemohla spát a strach z přijímaček vyměnil strach z nové školy. Ačkoliv jsem se na školu dostala, pocity, že jsem neschopná, hloupá a zbytečná, stále přetrvávaly. Nakonec to došlo do bodu, kdy jsem se 6. května pokusila předávkovat prášky.
V nemocnici to bylo hrozné. Pocit, že jste tak neschopný, že se nezvládnete ani zabít, je k nevydržení. Ale vydržela jsem to. Žiju, jsem tady a už jsem přes tři měsíce čistá. A ačkoliv je to někdy fakt dost těžký, stále se držím a chci s tím navždy přestat. Na konci devítky jsem sice vyznamenání neměla, ale se svou absencí jsem ráda, že jsem ji vůbec dokončila. Na střední školu mě vzali a můžu to vzít jako nový začátek.
Taky si poslední dobou začínám uvědomovat, že Bůh byl vždycky se mnou. Byl blízko, i když jsem to nevnímala. Už vím, že mě miluje. I přesto, jaké dělám chyby, přestože hřeším, přestože sama sebe nesnáším. A miloval mě i v těch chvílích, kdy jsem svoje problémy řešila žiletkou.